Interjú Nagy Zoltán: „A mai feladataimra mind szellemileg, mind énektechnikailag be kellett érnem” 2024-06. szám / Borbély Zsuzsa
Giuseppe Verdi Aidáját tíz év után láthatja a közönség ismét a Szentmargitbányai Kőfejtő színpadán. Az egyiptomi szerelmi történet Thaddeus Strassberger rendezésében és színpadképével, illetve Giuseppe Palella jelmezeivel elevenedik meg a 2024. július 10-i bemutatón. Amonasro etióp király szerepében találjuk a nemzetközi szereposztás egyetlen magyar énekesét, Nagy Zoltánt. A művésszel karrierje idáig vezető szerepei mellett az előadás különlegességeiről beszélgettünk.
Igen széles a repertoárja, változatos szerepeket énekel. Mit ad önnek a feladatoknak ez a széles skálája? Esetleg építik-e egymást az egyes szerepek?
N. Z.: Miután több mint egy évtizede szabadúszó vagyok és immár nem a bécsi Staatsoper tagja, világszerte szerepekre szerződöm. Ennek köszönhetően abban a szerencsés helyzetben vagyok, hogy el tudom dönteni, a felkínált szólam illik-e a hangom aktuális állapotához. Jelenlegi repertoárom igen széles, Mozarttól Martinůig vagy Kurt Weillig terjed. Mindig is imádtam ezt a változatosságot és a kihívásokat. Ahhoz, hogy ma – közel negyvenévesen, lassan két évtizedes karrierrel a hátam mögött – magabiztosan vehessek birtokba olyan szerepeket, mint Wagner Ringjének főgonosza, Alberich vagy Amonasro (melyből a szentmargitbányai lesz a második produkcióm), jó néhány Mozart-, Rossini- és Donizetti-operát „kellett” énekelnem. A mai feladataimra mind szellemileg, mind énektechnikailag be kellett érnem. Ebben a szakmában ugyanis ideális esetben folyamatosan fejlődik és fejleszti magát az ember. Ha egy énekes okosan válogatja meg az adott életkorának és a hangi állapotában megfelelő szerepeket, akkor azok szinte természetes módon építik egymást. Így lettem én is mára a Traviata bárójából Germont vagy Almaviva grófból Don Giovanni.
Változatos nemzetközi karriert tudhat magáénak. Kolozsvárról indulva, a bécsi Staatsoperben kezdve a világ számos színpadán énekelt már. Milyen készségek és képességek kellenek, hogy ilyen sok helyzethez, emberhez, csapathoz alkalmazkodjon az ember, és a lehető legjobbat hozza ki magából és a közös munkából is?
N. Z.: Valójában maga az alkalmazkodás a kulcsszó. Manapság az esetek legnagyobb részében még a legnevesebb sztároknak is meg kell tanulniuk alkalmazkodni ahhoz, hogy a víz felszínén tudjanak maradni a szakmában. Én például szinte anyanyelvi szinten elsajátítottam négy idegen nyelvet, így a legtöbb rendezővel, karmesterrel, operaigazgatóval és kollégával akadálymentesen kommunikálok. A hangi adottságok mellett fontos a folytonos énektechnikai képzés, a tűrőképesség és a rugalmasság, egy jó menedzser, sőt az önmenedzselés is. De nélkülözhetetlen az önkontroll is, hogy felismerjük a hangunknak aktuálisan megfelelő szerepkört. Mindezek felett nem árt egy jó adag szerencse sem – azt viszont állítom, hogy a szerencsét és a lehetőségeket keresni kell. Az énekes valójában nagyon kiszolgáltatott, hiszen rengeteg „véleményt”, visszajelzést hall a pályája során, ahogy mondani szokták, a focihoz meg az énekléshez mindenki ért. Pontosan ezért szükséges egy egészséges mértékű magabiztosság, az operaénekes sorsa ugyanis gyakran a politikailag kinevezett és támogatott (fél)amatőr vezetők kezében van, többek között tőlük is meg kell védeni önmagunkat és a művészetünket. | hirdetés
![](Elements/Reklam/szallas_hu468x60.jpg) |
|
Másodszor énekli ezt a szerepet. Milyen tapasztalatai voltak az első alkalommal, és hogyan építi fel a szerepet ezúttal?
N. Z.: Nagyon hálás vagyok, hogy Amonasrót otthon, Kolozsvárott énekelhettem be, ahol ismét egykori kollégáimmal és barátaimmal léphettem színpadra. A Kolozsvári Magyar Opera zenekarához régi barátság fűz, Horváth József karmester pedig a tenyerén hordozott, ilyen körülmények között öröm volt a közös munka. Évekkel ezelőtt láttam Thaddeus Strassberger Turandot produkcióját, ami valódi grandiózus előadás volt. Örülök, hogy idén az Aidában együtt dolgozhatunk, nagyon várom, hogy elkezdjünk próbálni!
Mi a mostani előadás különlegessége?
N. Z.: Szentmargitbányán már az első próba is a helyszínen, teljesen felépített díszletben zajlik, ami óriási luxusnak számít. Az operaházakban ugyanis sokszor csak a bemutató előtti héten készül el minden. Az Aida produkciót beharangozó sajtókonferencián volt alkalmam megtekinteni a díszletterveket, illetve a jelmezeket, melyeket a világhírű Giuseppe Palella készített. Annyit elárulhatok előre, hogy a közönség ezúttal sem fog csalódni, igazi látványos előadásra számíthat. A szereposztás nemzetközi, kollégáim a világ legjelentősebb operaházaiból érkeztek Szentmargitbányára. Szeretettel várom nemcsak a környéki magyarokat, hanem minden kedves magyar operakedvelőt és azokat is, akik még sosem láttak operát, mert bizonyos vagyok benne, hogy egy ilyen élmény után rendszeres operalátogatókká válnak!
|
vissza |
|
| |